Анастасьєв А.М.
[11]
Анастасьєв Анатолій Миколайович
|
Братан М.І.
[17]
Братан Микола Іванович
|
Василенко М.О.
[6]
Василенко Микола Олександрович
|
Дунаєв А.М.
[1]
Дунаєв Анатолій Миколайович
|
Єрьомічева Л.
[2]
Єрьомічева Любов Валеріївна
|
Коломієць Н.А.
[3]
Коломієць Наталія Анатоліївна
|
Кот Н.Г.
[1]
Кот Ніна Григорівна
|
Куліш Л.П.
[1]
Куліш Леонід Пилипович
|
Мелещенко В.М.
[1]
Мелещенко Василь Михайлович
|
Немченко І.В.
[7]
Немченко Іван Васильович
|
Олексюк О.В.
[5]
Олексюк Олег Васильович
|
Рижик-Нежуріна І.С.
[1]
Рижик-Нежуріна Інна Сергіївна
|
Сарма-Соколовський М.О.
[1]
Сарма-Соколовський Микола Олександрович
|
Суганяк А.С.
[2]
Суганяк Анатолій Степанович
|
Тимошенко М.П.
[1]
Тимошенко Микола Петрович
|
Швидун М.Є.
[6]
Швидун Микола Єфремович
|
Файчак Й.Г.
[2]
Файчак Йосип Гнатович
|
Флікінштейн А.В.
[1]
Флікінштейн Алла Володимирівна
|
Колективні збірки [11] |
Інші автори [7] |
Головна » Книги » За авторами » Братан М.І. |
МолотокЧуєш стук, чуєш грюк? В дошку я забив гвіздок! Вперше нині взяв до рук Ловкий татів молоток. Я пишаюся, горджусь —
Любо глянутиЛиш зайшла в тролейбус Інна, Враз на вільне місце сіла. Поруч себе в ту хвилину Ще ж і кицьку примостила. Мама збоку погляда: — Я постою, не біда.
На гойдалціЯ на гойдалці катаюся, Й не дивуйтеся — мовчу. В мене рот не розкривається: Я морозиво смокчу.
Бабине літоОсінь. Знову тепло стало. Павутинки попливли. Літо бабине настало. Ну, а дідове — коли?
Надія на ріпакБідна ж наша іномарка — Знов дорожчає солярка. Тато ж твердить знай одне: — Подешевшає пальне: Є надія, — ще й яка! — На солярку… з ріпака.
На уроці зоологіїУчитель: — Чому лелеки в Африку летять? Учень: — Бо негри мати хочуть теж дитят.
Футбол з парасолькоюУ зливу грали ми в футбола, Як хлюща, змокли всі гравці. Сухим лишився тільки Толик, Був… з парасолькою в руці.
Цікава зустрічЦе не вигадка, не казка: При калині опівдня Нам зустрілась нині ласка — Симпатичне звіреня!
БратикЄ у мене брат Сергійко, Ще малий, не злазить з рук. Хай росте, як я — умійко, Щоб ловити з татом щук.
ОкунецьПри місточку в нас на дачі, Де танцює поплавець, Ніби він його не бачить, Вільно ходить окунець. — Зупинися на хвилинку, — Я прошу його, бува. — Дай тобі погладжу спинку Хоч разок або ж і два. Окунець завмер, ні руху. Чи послухавсь, ось так ну. Я простяг до нього руку — Він пішов на глибину. — Не журися, — каже мама, В нього спинка з колючками. Він тому на дно пішов, Щоб ти руку не вколов.
ОкірціКажуть, в полі на баштані, Окрім динь та кавунів, Є оте, чим ноги ранять, — Ціле море окірців. Та мене вони не колють.
Хочу євроПерший рік я в школі вчуся. За мої знання міцні Дорога моя матуся Долар видала мені. Краще інших я читаю,
Півник у ситіВін іще не бачив світу, А його уже взяли, Посадили в кругле сито І на ринок повезли. Там ще страху не позбувся, Як почув між метушні — Підійшла якась бабуся: — Треба півника мені. Доокола чули люди Ще й гутірку отаку: — А якщо це курка буде, Хто гукне ку-ку-ріку? Тож не втримався — озвався В ситі півник-молодець: — І чого б я сумнівався — Буде в мене гребінець! Потім в гаморі людському Чувся півниковий хрип: Кукурікнув би при цьому — Голосок ще не окріп.
Миша й горобецьЛітнє сонечко яснилось, Віяв тихий вітерець. Під ожиною зустрілись Двійко — миша й горобець. Чесне слово, був я свідком, Сам розмову ту вчував. — Добрий день тобі, сусідко! — Горобець процвірінчав. — Добрий день! — сказала миша І хвалитись почала: — Сірий ти, а я сіріша, В мене хвостик, як мітла. Горобець їй чемно мовив: — Не літала ти вгорі, Там, де ми комашок ловим. — А чи ж лазив ти в норі? — Ну, то й що? Але ж обоє При ожині живемо. Все ж ми родичі з тобою, Разом ягоди їмо. Я не тільки твій сусід, В нас же спільний ворог — кіт. Вгледжу я його здалека, Ні на мить не пропущу, І тобі про небезпеку Неомінно сповіщу. Щоб не плакатися гірко Всій як є твоїй рідні, Ти мерщій ховайся в нірку, Буде весело мені!.. Так-от любо подружили, Обнялись насамкінець Попід кущиком ожини Двійко — миша й горобець.
НеслухнянийЗ Аліма Ханфенова — Хазир, ніхто не дозволяв, Навіщо ніж зі столу взяв? — Змайструю з дошки автомат. — Щоб у дворі стрілять курчат? Хазир на маму не зважа, Несе у двір того ножа. Та раптом кинув ніж, біжить: — Ой, мамо, лікаря зовіть! Бинтуйте пальчика скоріш! …Ото нещастя — гострий ніж. | |
Переглядів: 5106
| Теги: |
Всього коментарів: 0 | |